Ca fetele este o comedie romaneasca de vara, care se lanseaza in luna septembrie, o luna care an de an devine mai calda. Asadar, a fost lansata tot pe caldura, tot cand gandurile se duc spre iesit la terase.
Ca fetele ne spune povestea a trei doamne mai in varsta, Cela (Adriana Trandafir), Rosana (Aura Calarasu) si Silvia (Maia Morgenstern), prietene de-o viata. Primele doua se duc repede la Silvia atunci cand aud ca aceasta sufera. O gasesc in cada, cu ganduri suicidare: tocmai aflase ca sotul decedat o inselase. Cela si Rosana reusesc s-o imbuneze pe Silvia, asa ca incep sa petreaca. Varsta nu le impiedica sa se simta bine. Nu va spun mai multe, nu va spun ce alte intamplari comice se petrec si care sunt celelalte personaje, insa pentru ca suntem intr-o comedie va spun ca totul se termina cu bine.
Deci as putea concluziona ca filmul Ca fetele este o comedie cu iz american, de altfel unul dintre personaje, fiica uneia dintre doamne, interpretata surprinzator de bine de Lora, vine tocmai din Canada.
Clipeste de doua ori – Blink twice este un film care mi-a reamintit de ce nu e bine sa cunosti oameni celebri. M-a pus pe ganduri, mi-a pus neuronii (atatia cati sunt ei) la treaba!
Ca sa intelegeti mai bine contextul, trebuie sa va spun discutia pe care am avut-o nu demult cu cineva. Nu vreau sa-i dezvalui numele, nici macar ocupatia. Spun doar ca acea persoana m-a avertizat in legatura cu podcastul. Mi-a spus ca prin intermediul sau, al podcastului cult la cap, voi ajunge sa cunosc oameni mai mult sau mai putin celebri. In principiu, mai celebri decat mine. Doar ca, ma intreba acea persoana, s-ar putea sa ajung la concluzia ca nu e bine sa cunosc personal celebritatile.
Mi s-a spus ca voi avea mari dezamagiri. Ca niste oameni misto pe meseria lor se pot dovedi niste scarbe pe plan personal. Nu vreau sa detaliez, sa redau toate cuvintele pe care le-am auzit, insa cu acea ocazie mi-am amintit gandurile care-mi vin dupa fiecare carte sangeroasa pe care o citesc: oare romancierul care a scris-o este sanatos la cap? De fiecare data, sentimentele mixte suna fix asa: vreau sa cred ca da, tind sa cred ca nu!
Filmul Clipeste de doua ori – Blink twice ne arata ce se intampla cand ajungi (aparent DIN GRESEALA) pe insula privata a unui miliardar excentric. Teoretic, ar trebui sa te simti onorat/a, sa te bucuri, sa fie cea mai fericita zi din viata ta. Practic insa, s-ar putea sa constati ca nu este cel mai sigur loc din lume. Si ca acel miliardar excentric este de fapt un psihopat.
Ar trebui sa spun ca mi-a placut mult Clipeste de doua ori – Blink twice, ca este genul meu de film, insa ar fi doar pe jumatate adevarat. Desi nu pot spune nicidecum ca m-ar fi plictisit, in mod rational i-am gasit doilea mari defecte.
Primul dintre ele este ca-i un film mult prea lent. Incredibil de lent. Ceea ce e un mare paradox, caci nu este nicidecum un film lung. Deci este un film destul de scurt, care trebuia de fapt sa fie si mai scurt. Mult mai scurt.
Al doilea defect este ca thrillerul putea vira foarte usor catre genul horror, insa dintr-un motiv care-mi scapa regizoarea Zoe Kravitz a evitat dinadins acest viraj. Pare sa-i fi fost teama. Pare a fi fost o soferita care are pe mana o masina foarte puternica, pe care insa nu o accelereaza la maxim. O fi vorba de teama?
Ah, nu stiti cine-i Zoe Kravitz? Apai este fiica lui Lenny Kravitz si a actrita Lisa Bonet, fiind de meserie … actrita. Acest Clipeste de doua ori – Blink twice este debutul ei in regie, in scenaristica (este „doar” co-scenarista”) si in productie. Deci acea frica de care va ziceam este posibil sa aiba legatura cu statutul de debutanta. Ori poate are legatura cu faptul ca ea nu este regizoare de meserie.
Ca tot ziceam de lumea muzicii, in rolul principal feminin o avem pe Naomi Ackie, cea care a interpretat-o EXCELENT pe Whitney Houston in musicalul I wanna dance with somebody. Aici nu-si mai pune in valoare talentul muzical, asa ca interpretarea ei pare doar buna. Corecta. Nimic de reprosat. Insa nimic care sa te dea pe spate. Poate o fi avand legatura cu indicatiile regizorale?
Despre Channing Tatum, cel care-l interpreteaza pe miliardarul excentric si psihopat, nu vreau sa spun nimic. Va trebui sa va convingeti singuri daca interpretarea lui este geniala ori incredibil de proasta. Eu as avea argumente pentru ambele afirmatii, asa ca ramane sa stabiliti voi de care parte a baricadei va aflati. As putea paria ca sigur nu veti fi neutri.
Clipeste de doua ori – Blink twice este un film bun, cu mult potential, pe care din pacate pare a nu-l atinge. Am ramas la final cu multe regrete si cu senzatia ca voi uita complet acest film peste cateva saptamani. Doar titlul pare memorabil, tipul de titlu ultra-comercial, pe care-l tii minte, dar care are (mult prea) vagi legaturi cu actiunea propriu zisa.
Clipeste de doua ori – Blink twice este in cinematografe din 23 august 2024, fiind distribuit in Romania de Vertical Entertainment!
The Crow: Iubire si razbunare pleaca din start cu un mare handicap: este (considerat de multi) remake-ul unui film foarte bun si foarte celebru. E drept, celebritatea filmului din 1994 (WOW: au trecut fix 30 de ani de la el!) vine si din cauza unui eveniment tragic: Brandon Lee (baiatul lui Bruce Lee) a fost omorat pe platourile de filmare pentru ca cineva a inlocuit gloantele oarbe cu unele adevarate. Filmul din 1994 a fost urmat de cateva continuari, sequel-uri, niciunul dintre ele nereusind sa atinga succesul primului.
Actualul The Crow: Iubire si razbunare este de fapt un reboot, asa ca nu va asteptati sa regasiti o copie fidela a filmului din 1994. De fapt, si acesta, ca si cel de acum 30 de ani, sunt ecranizarea unei serii de benzi desenate concepute de James O’Barr in 1989. Nu am citit benzile desenate, nu-s fanul benzilor desenate de felul meu, iar din filmul de acum 30 de ani imi amintesc foarte putine lucruri. Asa ca spre deosebire de multi alti cinefili, eu voi judeca acest film doar pe baza a ce am vazut in sala de cinema. Cum ar zice Hagi: eu il identific cu el insusi!Continue reading The Crow: Iubire si razbunare
Borderlands este cel mai recent movie-game aparut in cinematografe. Pentru cine nu stie, exista o categorie distincta de filme: ecranizarile unor jocuri electronice de succes. Din acest motiv, cei care vad si judeca filmul acesta, exact ca-n cazul ORICARUI movie-game, se impart in 3 mari categorii:
Cei care au jucat jocurile (care sunt in numar de 7);
Cei care sunt gameri, dar NU au jucat jocurile seriei Borderlands;
Cei care nu doar ca n-au jucat aceste jocuri, dar care nici nu au tangente cu jocurile, cu gamingul.
Eu fac parte, chiar daca doar partial, din categoria a doua. Nu sunt gamer fanatic, nici nu stiu daca ma (mai) pot numi gamer, dar am o oarecare viziune de gamer. Vazand filmul Borderlands, imi imaginez cam cum s-ar juca, imi pot imagina „cam care ar fi gameplay-ul”.Continue reading Borderlands
Totul se termina cu noi – It ends with us pare la prima vedere un exemplu didactic foarte bun de folosit in lectiile de constientizare a violentei domestice. Totul pleaca de aici, atat calitatile certe ale povestii, cat si marile ei defecte.
Spun din start, Totul se termina cu noi – It ends with us este ecranizarea cartii omonime, pe care inca nu am citit-o. A aparut la Editura Epica, se gaseste in majoritatea librariilor online (in frunte cu Libris), eu am primit-o la avanpremiera filmului, asa ca-si asteapta cuminte locul la coada pe care scrie marti CARTI CE URMEAZA A FI CITITE. Cand anume nici eu nu as putea spune.
Filmul ne spune povestea lui Lily. Incepe cu inmormantarea tatalui ei, inmormantare care o face sa se intoarca pe meleagurile natale. Primul moment de in care spectatorii incep sa-si puna intrebari este cel de la inmormantare, atunci cand Lily nu reuseste sa enumere 5 calitati pe care le avea tatal ei. Pleaca de acolo in lacrimi, insa (aproape) nimeni dintre cei prezenti nu a inteles care este motivul real: tatal ei fusese abuziv, violent, un tata pe care Lily nu voia sa si-l aduca aminte (desi violenta nu se rasfransese asupra ei). Printre amintirile ei, care incepusera sa iasa la iveala, se afla si cea cu primul ei iubit, Atlas Corrigan, pe care tatal abuziv il bagase in spital cu rani foarte grave.Continue reading Totul se termina cu noi – It ends with us
Capcana misterioasa – Trap este un thriller excelent, unul dintre cele mai bune vazute in ultima vreme. Nu este horror, desi unii zic ca ar fi macar 10% de groaza. Este un mistery-thriller excelent, foarte bine construit, cu un personaj realmente senzational, care daca ar fi fost interpretat de un actor mai bun, „de prim rang”, ar fi putut lua Oscarul.
Capcana misterioasa – Trap este un film a carui mare parte din actiune, peste 60%, se petrece la un concert pop. Personajele principale sunt un tata cu fiica sa adolescenta. Acel concert este atipic pentru ca politia primeste un pont anonim conform caruia acolo s-ar afla „Macelarul”, un criminal in serie pe care toata politia il cauta, dar pe care nimeni n-a reusit sa-l prinda. Se stie sigur ca este barbat, insa mai mult decat atat nimic. Sau MAI nimic. Asa ca politia va verifica fiecare barbat prezent la eveniment. Unul dintre ei SIGUR este cel cautat.
Fara sa va dezvalui cine este, va spun doar ca ii aflati destul de repede identitate. Miza ramane cum va reusi sa scape de pe acel stadion si cum se va juca ulterior de-a soarecele si pisica cu politistii.Continue reading Capcana misterioasa – Trap
Tornade – Twisters se doreste a fi remake-ul unui film celebru de acum aproape 30 de ani. Nu stiu cat de multi isi mai amintesc de Tornada – Twister din 1996. Ideea este ca acest nou film, desi remake, nu s-a marketat astfel. Remake e doar pentru cunoscatori, pentru ceilalti este un film ca oricare altul. Pentru cunoscatori, doritori, curiosi, filmul din 1996 poate fi vazut pe Sky ShowTime (in momentul scrierii acestui articol).
Sa revin totusi la actualul Tornade – Twisters, care dupa cum vedeti a ajuns de la singular la plural. Intr-adevar, avem mai multe tornade, una de inceput, in care mor mai multi tineri, si una de final, unde regasim 2 dintre tinerii supravietuitori.
Kate Cooper si Javi sunt fostii colegi care au supravietuit acelei tornade. Ei incercau sa puna la punct un sistem prin care o tornada poate fi impiedicata, poate fi domolita. Insa socoteala de acasa nu se potriveste cu cea din mijlocul furtunii, asa ca atunci cand a venit tornada nu a mai functionat nimic. Drept urmare, cei 2 supravietuitori au trebuit sa-si refaca vietile, dar si sa traiasca de atunci inainte cu acea mare trauma in minte.Continue reading Tornade – Twisters
Harold si Creionul fermecat – Harold and the Purple Crayon este ecranizarea unei carti celebre pentru copii, scrisa in 1955. Filmul are o traducere un pic diferita, creionul mov devenind creionul fermecat. Cartea se gaseste si in limba romana.
Mentionez din start ca nu am citit cartea, dar imi amintesc vag ca atunci cand eram mic am vazut niste desene animate (serial animat sa fi fost?) cu creionul fermecat.
Povestea ACESTUI film este urmatoarea: Harold reuseste sa evadeze din lumea sa imaginara, ajungand in lumea reala. Acolo este insotit de Elan si de Porcul Spinos, care in lumea reala iau amandoi forma umana. In lumea reala este insotit de creionul fermecat, ajutorul sau de nepretuit.Continue reading Harold si Creionul fermecat – Harold and the Purple Crayon
Deadpool & Wolverine (2024), caci asa il veti gasi pe majoritatea site-urilor de profil, este cel mai nou blockbuster din universul Marvel, cel care urmeaza, daca n-a facut-o deja, sa reinvie universul, sa-l salveze, cinematografic si comercial, caci de ceva timp (aka de cateva filme) intrase intr-o stagnare, baltire atat de criticata de fanii infocati ai genului.
Ca s-o spun din capul locului, noul Deadpool & Wolverine (2024) se adreseaza DOAR fanilor infocati ai genului. Nu, nu inseamna ca daca n-ai vazut precedentele filme nu vei intelege nimic (poate doar niste „easter eggs” sa nu-ti fie accesibile), ci inseamna ca un astfel de film poate fi apreciat doar de fanaticii filmelor cu super-eroi.
Sa ne intelegem: acesti fanatici sunt oameni care in sala de cinema se comporta ca niste apucati, ca niste drogati care tocmai au primit o doza. Stiti tipetele alea din cluburi ale petrecaretilor cand aud o melodie care le place si pe care abia asteapta sa danseze? Eh, la avanpremiera la care am fost prezent reactiile au fost de 10 ori mai intense si mai isterice decat reactiile petrecaretilor (de obicei beti) din cluburi.Continue reading Deadpool & Wolverine (2024)
Trimite-ma la luna – Fly Me to the Moon este unul dintre cele mai bune filme despre publicitate pe care il poti vedea. Trebuie sa ai tot timpul in cap acest lucru: ceea ce vei vedea este o ironie REALA, AUTENTICA, asupra publicitatii, este ceea ce deopotriva urasc si iubesc publicitarii sa se spuna despre ei.
Trimite-ma la luna – Fly Me to the Moon ne spune povestea lui Kelly (interpretata excelent de Scarlett Johansson), o experta in publicitate si minciuni care este chemata de guvernul american pentru a promova … NASA si o eventuala aselenizare. Printre altele, inaintea trimiterii in spatiu a navetei Apollo 11, cea care il continea pe celebrul Neil Armstrong, ea este rugata sa inregistreze o aselenizare falsa, care sa fie transmisa la televiziune in cazul in care cea adevarata da gres. Nu va zic deznodamantul, desi nu este deloc greu de ghicit.
Morometii 3 este SINGURUL film vazut in aer liber la acest TIFF 2024. Nu spun ca imi displace senzatia, insa in cazul majoritatii filmelor vazute acolo am simtit nevoia sa le revad si-ntr-o sala normala de cinema. Aici senzatia a fost accentuata de faptul ca filmul nu era gata: probleme de imagine si de sunet pe care un ochi neavizat nu le observa. Personal nu le-am cautat, insa cateva mi-au sarit in ochi. E drept, unele probleme pot fi cauzate de locatie, cu siguranta ACELASI FILM, vazut intr-o sala de cinema, s-ar fi vazut si s-ar fi auzit altfel. Sunt convins ca dupa ce-l voi revedea la toamna intr-o sala de cinema, eventual de mall, mi se va parea ca am vazut alt film. Chiar daca, sa ne intelegem, Morometii 3 este tot alb-negru, ca si precedesoarele.
Morometii 3 este despre conceperea romanului omonim. Asta a spus producatorul Tudor Giurgiu inainte de proiectie, asta va spun si eu. Ceea ce este complet adevarat. E drept, unii au considerat acest anunt drept spoiler, ar fi vrut sa descopere singuri acest lucru. Nu-i condamn, chiar daca discutia despre spoilere este ampla. N-o fac aici.
Niculae Moromete este un tanar tovaras scriitor, cu sau fara ghilimele, autor al volumului de nuvele Intalnirea din pamanturi (1948) si al romanului de debut Desfasurarea (1952), ambele foarte apreciate de catre organele de partid. Niculae era vazut un scriitor de viitor. Continue reading Morometii 3 – TIFF 2024
Sunt un mic ticalos 4 este un nou episod al seriei de succes cu minioni. Oare a mai tinut cineva socoteala al catelea film al seriei este? Nu, nu este al patrulea, desi titlul asa ar putea sugera.
Ca sa va spun pe scurt de tot DE CE trebuie sa vedeti noul Sunt un mic ticalos 4, va zic doar atat: aici vedeti cum au fost conceputi MEGA minionii. Urmatoarele episoade, inclusiv un serial, ii vor avea in prim-plan.
Povestea este aparent simpla: in viata lui Gru apare Gru JR. Fiul sau pare a avea ca unic scop in viata sa il chinuie pe tatal sau. Lucru pe care Gru il accepta si pare chiar sa-l incurajeze. Insa atunci cand Gru il are de infruntat pe Maxime Le Mal, un vechi inamic din copilarie, Gru isi duce familia departe, undeva unde sa nu poata fi gasiti. Cum se termina intreaga infruntare si ce aliat are Maxime ramane sa descoperiti singuri. Tot singuri veti descoperi ce referinte cinematografice se regasesc in acest film. Ma rog, eu nu le vazusem din prima, mi-au fost semnalate ulterior. Asa ca nu fiti dezamagiti daca nu le-ati ginit. Nu e nimic gresit cu voi. Pur si simplu v-a prins povestea si v-ati bucurat de ea.Continue reading Sunt un mic ticalos 4
Dogman este filmul care a deschis editia din acest an a TIFF, insa el in aceeasi zi a intrat si in circuitul normal al cinematografelor. Eu l-am vazut in chiar ultima zi de TIFF, luni 24 iunie 2024, deci pentru mine a inchis festivalul, nu l-a deschis. De vazut l-am vazut intr-o sala normala de cinema, la Florin Piersic, nu in Piata Unirii. Nu-mi dau seama daca s-ar fi vazut mai bine in aer liber sau nu. Poate ca da, din unele motive.
Ideea este ca Dogman este filmul care imi va ramane in minte de la acest TIFF 2024. Voi asocia festivalul cu filmul, ceea ce nu va fi deloc rau. Dar deloc. Caci vorbim despre un film exceptional,
Dogman ne spune povestea lui Douglas, un tanar cu o copilarie traumatizanta. El a trait intr-o familie abuziva, cu un tata care-si castiga existenta din luptele cu caini. Pentru ca acei caini sa fie agresivi in ziua luptei, ei erau intentionat infometati de proprietarul lor, insa micutul Douglas ii hranea pe ascuns. Este dat in gat de fratele lui, asa ca tatal il arunca in cusca patrupedelor, spunandu-i ca este caine si nu om.Continue reading Dogman – TIFF 2024
Fara aer abordeaza aproximativ aceeasi tema ca si filmul AMAL, si acesta din urma fiind vazut la TIFF 2024.
Cazul prezentat aici, in filmul Fara aer, provine din Romania, chiar daca productia este una maghiara.
Ana este profesoara de literatura (maghiara; in realitate era de limba romana). Este iubita de studenti pentru metodele ei inventive. La un moment dat, pentru a intelege mai bine poezia lui Arthur Rimbaud, Ana le da elevilor sa vada un film. In acest film, Total Eclipse, este aratata relatia poetului Rimbaud cu Paul Verlaine.
Un parinte isi prinde elevul uitandu-se la acest film si o reclama pe Ana. Aceasta este ulterior acuzata de comportament inadecvat pentru propaganda homosexuala. Ramane sa descoperiti singuri cum se termina totul si cine este impotriva profesoarei. Si mai ales, va recomand sa urmariti cu atentie reactiile elevului al carui parinte a pricinuit intregul scandal.Continue reading Fara aer – TIFF 2024
Puncte de suspensie ne spune povestea unui pseudonim literar. Fara sa va dezvalui cine cum facea, va spun doar personajele implicate: un scriitor care se retragea intr-o casa izolata ca sa scrie, care in viata reala, cea neascunsa, era profesor de scriere creativa,, un prieten de-al sau, proprietarul casei, agenta literara a scriitorului, intamplator fosta sa sotie, si o fosta cursanta de-a profesorului. Ce fac toti astia si ce afla intr-un final opinia publica ramane sa descperiti singuri.
Puncte de suspensie mi-a readus in minte discutia despre pseudonimele literare. Discutiile de genul ma lasa rece pe mine, eu prefer sa ma bucur de carti, oricine le-ar fi scris pe acestea. Nu mi-am schimbat niciodata parerea despre vreo carte dupa ce am aflat cine a scris-o. Nici macar daca scriitorul era de fapt scriitoare.
Ce se intampla in spatele scenei ma lasa rece. E drept, uneori se observa diferente radicale intre un roman si altul, motiv pentru care unii cititori mai scrupulosi ajung la concluzia ca pseudonimul este de fapt pentru mai multi autori. Scriu mai multi sub aceeasi umbrela.Continue reading Puncte de suspensie – TIFF 2024
Amal este un film care m-a enervat. M-a scos din sarite, m-a facut sa ies plin de nervi din sala de cinema. E drept, filmul este excelent, de la exceptional in sus, insa situatia in sine ma scoate din sarite.
Pe scurt de tot, Amal este o profesoara de literatura care vrea sa-i educe pe copii sa-si puna intrebari, vrea sa le dezvolte spiritul critic. Si vrea sa-i faca toleranti. Scandalul incepe cand una dintre eleve, Monia, este acuzata ca ar fi lesbiana. Problema era dubla: nu doar ca era o lesbiana in clasa, dar mai era vorba si de o lesbiana de origine musulmana.
Amal ii ia apararea adolescentei, considera ca n-a gresit cu nimic, insa elevii de origine musulmana nu pot accepta acest lucru. Sunt radicalizati atat de familiile din care provin, dar si de profesorul de religie. Nu va spun ce pateste Monia, nu spun cum se termina totul, va trebui sa descoperiti singuri.
Cazul profesorului de religie insa mi se pare cel mai revoltator. Ca sa intelegeti, va spun asa: profesorul de religie nu este ales de scoala, ci de un centru sau institut de studii islamice belgiene. Scoala nu poate nici sa-l dea afara. Iar la orele de religie nu poate intra oricine, trebuie sa ceri voie si intri cu aprobare.Continue reading Amal – TIFF 2024
Vampir umanist cauta sinucigas este PRIMUL film care mi-a atras atentia din programul TIFF 2024. Pana sa va vorbesc efectiv despre film, trebuie sa contextualizez un pic mai mult.
Primul lucru pe care trebuie sa-l spun este unul de la un prieten care le are cu arta. El m-a invatat urmatorul lucru: daca este o expozitie de arta mai micuta, primul lucru pe care trebuie sa-l faci este sa parcurgi rapid intreaga expozitie. Unul sau doua tablouri (ori sculpturi) iti vor atrage atentia. Cele care-s diferite. Cele care au ceva ce-ti sare in ochi. Vei parcurge apoi lent expozitia si vei afla DE CE ti-au sarit in ochi acele tablouri. Vei constata ca dupa 1-2-3 zile, poate o saptamana, doar pe acelea le vei fi tinut minte.
In cazul meu, expozitia cinematografica TIFF 2024 a venit cu o tona de filme, insa mie mi-a atras atentia TITLUL acesta: Vampir umanist cauta sinucigas. Probabil peste o luna acesta va fi printre putinele filme pe care-l voi mai fi tinut minte de la acest festival.
Planul 75 este un film care m-a deprimat. M-a speriat de-a dreptul. Nu sunt batran, mai am niste ani pana la acea varsta, dar ce am vazut m-a socat realmente.
In Japonia dintr-un viitor deloc indepartat, imbatranirea populatiei a ajuns o problema atat de mare incat statul a fost nevoit sa intervina. Radical. Brutal. Absurd chiar. A aparut Planul 75, adica un plan prin care persoanele de peste 75 de ani erau incurajate sa fie eutanasiate asistat.
Discursul cu care erau batranii incurajati sa se sinucida, sa fie ucisi de stat, nu diferea foarte mult de discursul din pandemie: faci ceva util pentru societate, noi cu totii iti vom multumi si alte aberatii de genul. E drept, nu se vorbeste nimic despre pandemie, insa numai cine vrea nu vede asemanarile. Am ramas realmente socat de ce am vazut.Continue reading Planul 75 – TIFF 2024
Rapirea (Stolen) imi ridica mingea la fileu in ceea ce priveste filmele indiene si relatia publicului autohton cu ele. Pe scurt de tot, multi considera filmele indiene ca fiind manele cinematografice, drept urmare le trateaza ca atare. Pe scurt: le discrimineaza.
Rapirea (Stolen), pentru cine va fi indeajuns de descuiat la minte sa-i dea o sansa, nu este un film indian tipic, cliseic. Intai si intai, NU se canta, asa ca in afara limbii vorbite, care duce cu gandul la filmele indiene vechi, nu exista alte motive de asociere cu … manelele. Cinematografice sau nu.
Avem povestea a doi frati, Gautam si Raman, care se afla in locul nepotrivit la momentul nepotrivit. Gautam isi astepta in gara fratele pentru a merge la o nunta extravaganta. Din pacate pentru ei, nimeresc fix cand unei tinere mamici ii este furat copilul. Din aceasta cauza, ei trec printr-o gramada de peripetii, sunt acuzati de furt de copii, de crima, sunt batuti, sunt urmariti de diverse bande de „vigilanti”, care i-au acuzat ca le fura copiii, finalul insa nu vi-l voi dezvalui, urmand a-l descoperi singuri.Continue reading Rapirea (Stolen) – TIFF 2024
Calugarul ne spune povestea reala a unui fost om de stiinta care alegere sa se calugareasca tocmai in Sri Lanka. Cazul mi se pare un bun prilej de gandire si reflexie: cine se calugareste?. la ce sunt ei utili? ce reactie are familie in privinta unei astfel de decizii.
Pana sa va spun despre spectacolul chiar cred ca e locul perfect pentrui aceasta discutie. Spun din start: calugaria e pentru cei ce nu s-au adaptat, cei care au putini prieteni, cei care au ajuns intr-un stadiu de disperare aproape de maxim, daca o exista maxim in aceasta problema.
Nu am o problema cu calugarii, poti intalni oameni faini., insa nu pot fi impacat ca ideea, cu principiul, ca acesti oameni dau sfaturi de viata. Un fel de influenceri pentru un anumit public.
Da, veti zice ca judec, ca nu ar trebui sa fiu atat de drastic, ca ar trebui sa las loc de „buna ziua”. Din pacate, oricat de tolerant as fi cu religia per ansamblu si cu credinciosii in particular, calugarii sunt o specie aparte, pe care n-o pot trata cu manusi. Da, ii judec, in general ma uit la oamenii din jurul meu, incercand sa iau ce e mai bun de la ei. In cazul onor oameni, fie luati individual, fie luati la gramada, legat de ocuatia lor, creierul meu da eroare si se enerveaza. Continue reading Calugarul – TIFF 2024